Copyright (C) NRK
Fra forrige gang ...
Eventyret begynte i Burmas gamle hovedstad Yangon.
Der hadde vi kjøpt tre antikke lastebiler. Hammond, setet er en kirkebenk!
Vi skulle bygge en bro over Kwai som var sterk nok til å bære lastebilene.
-Hvor stor bro? -Hva veier lastebilen?
Omkring tusen tonn!
Turen til elven i Thailand innebar 1 900 km gjennom Burma.
På veier som var farlige ...
Fjell-lendte ...
Ofte slett ikke veier.
Der spinner hjulene. Glir veldig sidelengs!
Siden producerne insisterte på at vi overnattet på lastebilsjåførsteder ...
Det er ikke så aller verst ...!
... bygde vi om lastebilene.
Ikke alle forbedringene viser seg å være forbedringer.
Midt ute i intet gikk vi tom for diesel. På jakt etter mer ...
... ble Hammond kastet av hingsten sin og skadet armen.
Enda verre: James' snorking tvang oss til å ta drastiske forholdsregler.
Clarkson!
Uansett hvor vi kjørte, førte Hammonds vertikale eksos til kaos.
-Jeg mistet den andre skorsteinen. -Vi er ikke marinekorpset.
Vi lar folk i stikken.
Norske tekster: Johannes de Vries
Beklager!
Alt i orden. Her er det ingenting.
Langt foran Hammond kom James og jeg til en hemmelighetsfull del av Burma.
Den kalles Shan-delstaten.
Her har borgerkrigen rast i 60 år.
Ingen tv-team har fått adgang. Vi skulle bli de aller første.
Det er god grunn til hemmelighetskremmeriet.
Reiseselskapene vil du skal tro at Det gylne triangel er en turistattraksjon.
Der hvor Thailand, Burma og Laos møtes. Men ...
Det gylne triangel med ... Hvordan skal jeg si det? ... sitt spesielle landbruk -
- ligger i Shan.
Noen av de spesielle landbruks- produktene kalles horse — "hest".
Så de dyrker tydeligvis hester.
Så se etter dem. Åkrer hvor det gror hester.
Her er det! "Varmt og hjertelig velkommen".
Vi kjører inn i Shan.
Vi representerer virkelig den vestlige verden.
Godt jeg har slips.
Da veien begynte å stige, glemte James og jeg dessverre hvor vi var ...
-Nei! -Kom igjen, lastebil!
Velkommen til innvielsen av Shan-delstatens bakkeløp for lastebiler!
En motorsport hvor et eneste slurvete girskifte kan gjøre utslaget.
-Høyere fart! -Her kommer han!
Nei! Nei, nei, nei! Jeg ble stengt inne av pickupen!
Svelg støvet etter meg!
Jeg tar innersvingen!
Dette er verdens beste løp!
-Jeg har blokkert veien for ham! -Skal vi ha våpenstillstand gjennom byen?
Hvis vi blir avhørt av MI6 hjemme:
"Hvordan var det i Shan?" "Vet ikke. Vi kappkjørte med lastebiler."
Det er litt flaut. Jeg er den første fra Vesten her, og jeg har en rosa teddybjørn.
For at vi skulle virke mer ordentlige, plasserte jeg Rudyard i førerhuset.
Så kjørte vi ut i det ukjente.
Gud i himmelen ...
Jeg tror at vi faktisk har tatt veien om kulissene til Game of Thrones.
I en region som er større enn England og Wales til sammen, -
- fins det bare én vei. Den ble anlagt for 150 år siden — av britene.
Men det fins ikke strøm, mobildekning, tv, hoteller eller sykehus.
Og oppe på himmelen ... ingen fly.
Noe så gigantisk!
Helt satt ut stanset James og jeg.
Og da Hammond hadde tatt oss igjen ...
Her kommer 1920-årene.
... prøvde vi å forstå hvorfor vi tre var de første som fikk komme hit.
Hvis dere var Nord-Korea og ville vise folket -
- hvor enfoldig og udugelig Vesten var, ville dere vel invitert oss tre?
Nordkoreanerne ville sagt: "Hvorfor skulle vi bli som dem?"
-Du har fugleskitt på skulderen. -Ja. Så det myndighetene sier, er:
"Hvorfor skulle dere ønske å leve som i Vesten?"
Dessuten yter vi en tilfeldig service. For de har ikke sett mange fra Vesten her.
Vi viser dem i hvert fall at folk fra Vesten ikke er like.
Det er ren rasisme. Han syns at burmeserne ser like ut.
-Nei, jeg sier ... -Det sier du.
Du går ut fra det fordi vi syns de ser like ut.
Nå tillegger dere meg noe jeg ikke står for.
Ja, men det er ganske moro.
Vi ville gjerne se mer av Shan, så vi fortsatte turen.
Karer, se føreren av tuk-tuk-en her!
-Hva har han gjort? -Jeg vet ikke hva, men han har tatt mye!
-Han er fullstendig satt ut! -Kjære vene. Jeg skjønner hva du mener.
James, ser du noen åkrer der de dyrker hester?
Nei, jeg har ikke sett en eneste hesteplantasje ennå.
Men det vi så, var tegn til en borgerkrig som har vart lenger enn noen annen.
Det er mange soldater til stede her.
Det virket som James hadde mindre viktige ting å tenke på.
På tide å prøve bremsekjølesystemet mitt.
Jeg er klar. Jeg slår over bryteren.
Jeg tror det virker!
Men gleden var kortvarig ...
Fanken! Karer, styringen låste seg.
Jeg er ikke sikker på om det er så lurt å stenge for de militære.
Problemet var stort. Akselen foran hadde brukket.
Det er bare én ting jeg kan tenke meg å spille i en sådan stund.
-Ja ... -Bare dra. Ha det bra.
-Det var ille, da. -Vi ses.
Hammond og jeg kjørte lenger inn i Shan, og veien ble bare verre.
Herregud!
Det ble snart klart hvorfor ...
Der var det faktisk et lite barn som jobbet på veien.
Det er ikke så lurt. For veibanen er forferdelig.
Småbarn duger ikke til å anlegge veier. Se her ...
I tillegg til Fisher-Price-veier var det bratte bakker.
Det var et problem for Hammonds tunge tømmerbil.
Dette er tortur! Jeg avskyr det, jeg avskyr det!
Skifte gir ... Nei.
Kvern, kvern, kvern ...
Og når vi ... Gud! Når vi kommer fram, må vi bygge bro over Kwai!
Til slutt måtte vi hvile oss.
Vi stoppet i en avsidesliggende bygd.
I en landsby som denne er det godt mulig at de ikke vet om Vesten.
De har aldri sett fjes som våre.
-Det forbløffer meg at de ikke er forbløffet. -Det er nok kulturelt: Det ville vært uhøflig.
-De er antakelig høflige. -For vi er de første hvite de har sett.
Mange mil bak dem hadde jeg fikset akselen -
- ved holde den på plass med en lastestropp.
Jeg hater lastebilen min!
Det jeg kjører her, er en diger hundepære med kran!
Gud, la denne dagen være over!
Da ettermiddagssolen sto lavt, ble jeg gjenforent med kollegene.
Vi ble enige om å slå leir i en småby.
Se på dem! Naturlig fellesbad under åpen himmel.
Hallo.
Vi er i Shan-delstaten. Vi burde vært vettskremte!
-Men det er ikke skremmende. -Det er nydelig.
Mens vi slo leir, var de fastboende også opptatt med noe.
Og Jeremy hadde funnet ut hvorfor.
-Hammond, May! -Ja? Hva er det?
Det viser seg at vi er invitert til fest.
-Hvor? -Her. I byen.
Det har jo vært borgerkrig. Alle som har slåss mot hverandre, samles i kveld -
- for å ønske oss velkommen til Shan.
Dere husker Belfastavtalen da Major, Gerry Adams og Paisley var samlet?
-Dette er visst like fantastisk i Burma. -Hvem tror de vi er?
Jeg vet ikke. Kanskje Richard Dimbleby, James McNulty og Jeremy Paxman?
-Men de kjenner ikke til Top Gear? -Tydeligvis ikke. Men det jeg tenker på, -
- er at vi ikke bør møte opp kledd slik.
-Jeg har ikke festantrekk med meg. -Naken hadde vært bedre enn det.
Hammond lot oss ikke bruke dusjen. James og jeg gjorde som de innfødte.
Dette er et strålende system. Kvinnene er der borte.
Og mennene her.
Mens vi gjorde oss ferdige med renselsen ...
... begynte de forskjellige fraksjonene å komme.
Jeremy inviterte oss til en cocktailmottakelse.
Ta dere noe å drikke. For jeg har tenkt på noe.
Det er mulig at MI6 eller DEA eller et annet etterretningsorgan -
- vil snakke med oss når vi kommer hjem.
Så manerer, høflig, britisk, representer BBC — men vær årvåkne.
Ikke vis at vi prøver å finne ut ting.
Med en siste advarsel til Hammond: Ikke drikk deg full.
Jeg tar bare én.
... gikk vi til festen.
Fra Storbritannia, BBC fjernsyn.
Der fikk vi stedegne delikatesser.
Å! Så det er en sommerfugllarve! Sommerfugllarve! Farvel, larve.
Siden Hammond ikke satte pris på larver, gikk han for å finne noe annet.
Hallo! Å ja! Dette klarer jeg.
Hallo. Å ja! Dette er fint, jeg blir med. Dette liker jeg.
Mens det kom stadig mer mat ... Er dette sikader? Sirisser?
... oppdaget jeg at regionens spesielle landbruk ikke var så spesielt.
Så dette er solsikkefrø og soyabønner? Ikke noe annet?
Det er ingenting.
Likevel fant jeg ut mer enn James gjorde.
-Og Hammond ... -Hallo. God morgen.
Hallo, god morgen!
Hvem har whisky? Har du det?
Da det ble midnatt, hadde jeg smakt på alt de dyrket.
Sesamfrø. Mais.
Derfor prøvde jeg litt av det Hammond smakte ...
Sammen med May og halve filmteamet festet jeg videre.
I'm dressing sharp and I'm acting cool.
Got a cheerleader here, wants to help with my ...
Én ting er sikker: Det fins slett ikke narkotika her i Burma.
Jeg snakket med alle sammen, og ...
Jeg snakket med folk som driver med distribusjon av kontorrekvisita, bønder ...
-Militære. Oberst Kurtz. -Jeg pratet med ham. Grønnsakhandler.
Så hvis MI6 vil snakke med oss, kan vi si at de leter på feil sted.
Har du sett ... Kollegaen vår har det ikke bra.
Vi har mye tid å slå i hjel før det der klarer å kjøre lastebil.
Mange, mange timer seinere var vi på vei igjen.
Huff, det ble visst litt viltert. Jeg tror jeg dro til en oberst.
Eller kysset ham ...
-Hammond? -Ja?
-Hva var det de kalte den whiskyen igjen? -Hanky Bannister.
Hanky Bannister! Den tredje beste whiskyen i Nord-Burma!
Snart ble minnene fra sluttscenen av Apokalypse nå! overskygget -
- av dette uberørte paradisets skjønnhet.
Jeg har aldri tatt flere landskapsbilder i hele mitt liv.
Det er bare ...
Dere må reise hit! Dere må reise hit og se dette!
James hadde nok også likt utsikten, men selvfølgelig havarerte han igjen.
Fanken!
Problemet er ... Det vet jeg ikke. Jeg mistet kraften i bakken.
Det kjentes som den gikk på to og så én sylinder.
For den hørtes ut som slike generatorer som folk starter om natta.
Ord som ikke er tillatt på BBC.
Da jeg hadde fikset problemet, ubrukelige dyser, kom jeg i gang igjen.
Gud, denne lastebilen er ... forferdelig.
Jeg tok raskt igjen de andre. For veien var bratt ... og Hammond kjørte foran.
Herregud. Førstegir!
Ille!
Så sakte har jeg aldri kjørt før.
Hammond, jeg har ikke flere gir.
Jeg kan ikke flytte meg — veien er smal. Og ikke kjøre fortere — jeg kjører lastebil.
-Det går så godt som loddrett opp. -Ja vel! Se den røyken, da!
Jeg har lungeproblemer som en gruvearbeider.
Jeg lurer på hvordan Hammond ville tatt seg ut uten hud ...
Hva er det nå, da?
Hvis vi rygger, tror jeg han klarer å kjøre inn her.
Hammond, det blir ikke noe bedre ...
Hammond, din idiot! Du har rygget inn i sportslastebilen!
-Nå har du ødelagt lastebilen min. -Jeg så ikke ... Det var et uhell.
Ikke bare kjør, Hammond! Hammond ... Hammond!
Du har ødelagt frontlysene, radiatoren ... Kufangeren er ødelagt.
Jeg så deg ikke i speilet.
Rygget du og håpte ...? Hvor trodde du at jeg ...?
Hele dagen har jeg kjørt bak deg.
Nå skjønner jeg klistremerkene: "Hvis du ikke ser speilene mine, ser ikke jeg deg."
Selv om uhellet teknisk sett var min feil, fulgte jeg den vanlige prosedyren.
Han kjenner reglene: "Bruker du sverd, må du lage mat med sverdet" ...
Jeg husker ikke. Det er noe med sverd.
Han sinket meg hele dagen. Så rygget han på meg.
Så i kveld tror jeg at Hammonds andre håndledd brekker.
Men da jeg kom til overnattingsstedet, pønsket jeg ut noe mer djevelsk.
En plan som omfattet bøtta Hammond samlet regnvann i til dusjen.
Jeg syns at dette er hevn for at han har holdt oss igjen hele dagen.
Ja.
-Det var mer der ... -Del 2.
Så jobbet jeg med lastebilens vannsystem.
Digre muttere til radiatoren. 22 mm!
Det er faktisk varmt! Solvarmet, friskt regnvann.
-Gyllent regn. -Jeg kjenner smaken av friluft.
Og ingen av dere kom på den samme ideen.
Etter å ha spist grillede gresshopper koste vi oss med kinesiske lanterner.
Sender du dem opp her? I et land hvor folk bor i hus bygd av ...
-Tørket gress. -Slapp nå av.
Du tror at du får den til å virke!
-Slipp den, la den fly. -La den fly. Ja.
-Finn deg en låve eller torvtak. -Du har så lite tro.
-Jeg tar en øl og nyter øyeblikket. -Det er et flygende leirbål!
Hvis den lander på en valmueåker ... Tenk så vakkert.
Tilfreds og glade gikk vi og la oss.
Én av oss, iallfall.
-Tenk om han våkner. -Han våkner ikke!
-Står den i fri? -Ja.
Hva i ...!
Herregud!
Dagen etter, tross stillheten omkring oss ...
... la Jeremy i vei i et elendig humør.
Hvorfor tippet dere meg av lastebilen?
Fordi du slynget meg omkring i teltet.
Du var irriterende. Jeg er aldri irriterende.
Et godt poeng. Jeg har dårlig samvittighet. For når har han vært irriterende?
Enda verre: Hardkjøringen hadde hatt en katastrofal virkning på bremsene.
Jeg tror at bare venstre side virker.
Ingenting ... alt. Jeg beveger foten så mye. Det er alt.
Heldigvis var vi bare 130 km fra Thailand.
Men uheldigvis ville ingen av kilometerne være greie.
Oi ... dette er litt ... Det er ille her, men verre for Jeremy!
Det var forferdelig ubehagelig. Og varmt. Foran oss hadde vi en diger fjellkjede.
Denne stigningen er tingen når man har en lastebil med lekk radiator.
Det der er buksevætende langt ned!
James May er en mann som misliker høyde.
Han er også en mann som har en aksel som holdes på plass med hyssing.
-Hvordan er det med høydeskrekken? -Jeg ser ikke ned.
Og takk for påminnelsen.
Det gikk ekstremt langsomt fordi jeg stadig måtte fylle radiatoren.
Det renner ut akkurat der Aralditen var.
Dette er nok et kjerringråd, men vi får se.
Samtidig hadde James dagens første havari.
Nei ...
Denne gangen var det overføringen som hadde løsnet fra festet.
Det er overføringen. Der er braketten den sitter i.
De to boltene er ristet løs. Fanken!
Det fortsetter videre. Det er enda flere fjell!
Når skal det ta slutt?
Herregud, det blir brattere.
Jeg må fortsette. Stanser jeg, ryker kløtsjen når jeg starter.
Greit ... Temperaturmåleren er på topp. Jeg ser etter ... en liten bekk.
Humøret var i hvert fall bedre enn det var bakerst i kortesjen.
Det *** andregiret sviktet, og nå er motoren ***!
Din h***!
Ved å kjøre forsiktig nådde Jeremy og jeg toppen til slutt.
Der fikk vi en helsikes belønning.
Det er sinnssykt! Det er ...
-Jeg har aldri sett maken. -Ikke så utstrakt.
-Og ikke alt på en gang! -Hva ser vi? Himalaya.
-Østerrike. -Og der har vi litt Skottland.
-Og himmelen. -Enorm!
-Texas-himmel. -Men mye større.
Det er helt ... fantastisk.
Dessverre ble freden brutt.
Mays varebil har kommet ...
Han er skikkelig gretten.
-May, du fikk opp kranen. -*** hunde***!
-Ikke si noe! -Han er visst ikke så glad.
Du kjenner det buddhistiske ordspråket?
"Han som tipper en mann ut av lastebilen, skal lide mange havarier."
Herfra til Thailand var det bare nedoverbakke.
For meg, i hvert fall, var det faretruende.
Gud, se den veien, da.
Ingen bremser, ingen bremser.
Hvis bremsene sviktet helt, ville du prøvd å klare det eller hoppe av?
Jeg sitter faktisk og planlegger akkurat det.
Jeg har planlagt å hoppe av. Jeg har allerede øvd på å stupe mot dørhåndtaket.
Jeg ser for meg James banke løs på lastebilen hele veien ned.
Ufattelig nok kom alle ned fra fjellet like hele.
Nesten ...
Nå var vi bare 65 km fra Thailand.
Her er det! Vi er på vei ut av Burma.
Jeg kommer til å savne landet.
Det har vært så mange fantastiske øyeblikk.
Så mange artige små hendelser.
Like etter krysset vi grensen og var bare 31 km fra målet ...
Elven Kwai.
31 km enkel kjøring på gode veier.
Lastebilen ... Hammond! Dekket ditt! Det eksploderer!
Det er vanskelig å forklare hva ...
Jeg gir ikke opp. Jeg stanser ikke. Hvor mange hjul trenger jeg?
Heldigvis forble resten av dekkene hele.
Og da mørket falt på ... kom vi endelig fram til målet.
Jeg tror vi er framme ved Kwai!
Kranen er framme, dere!
Den er boltet fast til en ***lastebil, men blås i det.
Hjernen min er helt frynsete.
Jeg vil ikke svette her mer! Ikke lytte til lastebilen som sliter og hyler!
Ikke kjøre opp en bakke til.
Jeg kommer til å sove i tusen år.
-Stikker ryggraden min ut av hodet? -Jeg ser ikke. Øynene er ristet løs.
-Jeg tror bekkenet har rotert i kroppen ... -Overrasker meg ikke.
-Det virker ikke! -Pedalene deres er jo helt omvendt.
Når jeg slipper kløtsjen, er det som jeg utfører en frimurerdans.
Dere vet disse kraftplatene på treningssentrene som rister?
Pluss det psykiske. Hører jeg en diesel- motor starte, får jeg et nervøst rykk.
Manuelt gir ... Hva er det?
-Dere har ødelagt meg og livet ... -Girene er for langt fra hverandre ...
"Krigsfangene gikk til elva. Dere har kjørt hit, så klapp igjen."
-"Arbeidet på broen starter kl. 05.00." -Hva?
Kl. 05.00? "Og dere kan ikke reise hjem før alle tre lastebilene har kjørt over."
-05.00? -Hva er vitsen? Det er ikke krig lenger!
Det er bare en smal elv.
Dagen etter, presis kl. 05...11, -
- oppdaget vi hvor feil vi hadde tatt.
Den er mye bredere enn jeg trodde den var.
Jeg trodde den var en komisk, liten kanal.
Den er hundre ganger så bred ...
Vi trengte en 60 m lang bro.
James gikk for å lage tegninger, og Hammond og jeg skulle måle dybden.
Når jeg sier "Hammond og jeg" ...
Jeg nærmer meg balledybde!
Forbi balle...
Det er så kaldt! Jeg avskyr jobben min!
-Jeg avskyr deg! -Sa Alec Guinness det?
Han gjorde det ... Skal vedde på at han egentlig gjorde det!
Dessverre ble kollegaen min nå tatt av strømmen.
-Svøm, mann! -Det gjør jeg!
Du er verdens dårligste svømmer!
Siden han ikke kom med noe nyttig, gikk jeg og tittet på James' tegninger.
Jeg tenkte som så: Elvebredden går ned på hver side.
Vi bygger et fundament med kurver med stein.
Vi setter ned loddrette påler bambus. Dragerne er sammenbundet bambus.
De skal ligge denne veien.
To spor til hjulene, det er alt man trenger. Og så en liten overbygning.
Den styrker konstruksjonen, og det likner litt på broen i filmen.
Vi må altså begynne med steiner og hønsenettingkurver.
-Hvor får vi tak i steiner? -Det er din jobb.
Jeg begynte med å lage hønsenettingkurvene.
Så ryddet jeg plass på Jeremys lasteplan.
May, din idiot!
Da Hammond endelig kom tilbake, sendte jeg dem begge til et steinbrudd.
Legg dem foran i denne. Ja, foran!
Disse, ja.
Jeremy, har du tenkt ... å gjøre noe?
Hva kan jeg gjøre? Det er han som laster.
Da lastebilene var lastet, reiste Jeremy seg endelig.
Så kjeftet han straks på meg.
-Hammond, din idiot! -Hva er det?
Du har lagt ca. 400 tonn stein her, og lastebilen står fast.
Jeg vekket deg og spurte om du skulle hjelpe til!
Du sa: "Det er ingenting jeg kan gjøre." Det var dette du skulle passe på!
Den eneste løsningen var å tippe ut noen av steinene.
-Å nei! Nei, nei! -Huff da. Det var litt av et uhell.
-For se nå ... -Å nei!
-Frontruta di har faktisk løsnet. -Dette er en ***!
Katastrofe!
Du får god lufting.
Da vi kom tilbake, viste James meg selvfølgelig stor sympati.
-Skallet du til den? -Se her, da.
Richard og James fylte kurvene sine for hånd.
Oi! Den var svær.
Jeg er allergisk mot kroppsarbeid, så jeg brukte hestekrefter i stedet.
Så dro jeg til byen for å handle middag.
-Er dette squash? -Fuk. Det er fuk.
-Det er ... -Det heter fuk!
Er dette. Jøss, sier du det? Jeg trodde det var squash.
Da har vi lært ... I Thailand heter ... Ja, det er det de kaller squash.
Da jeg kom tilbake, hadde jeg med en gjeng arbeidsfolk.
-Hva driver du med? -Vi får jo ikke bygd broen alene.
Han har rett, Hammond. Du og jeg får ikke bygd broen alene.
-Det lå an til det. -Hallo! Offiserer arbeider ikke.
Alec Guinness var helt tydelig på det i Broen over Kwai-filmen.
Det var grunnlaget for historien. Offiserer arbeider ikke.
-Og du er offiser? -Hvem har sagt det?
-Jeg er Alec Guinness-figuren her. -Fordi du har stokk ...
Den stokken forsvinner kanskje snart ...
Med hjelp fra de lokale karene fikk James og jeg fortgang på arbeidet.
Mens vi slet, så den selvutnevnte offiseren ut til å arrangere dukkeselskap.
Hva driver du med nå?
Et knep jeg har lært av britene i Burma på 1800-tallet.
De ansatte en lokal, ung kar, og smurte ham inn med syltetøy.
Han fulgte dem hele dagen og tiltrakk seg insektene. De kalte ham jam boy.
-Det virker ikke veldig pent. -Jo da!
For han fikk lov til å beholde syltetøyet.
Etter en lang, vanskelig dag bød jeg på min delikate middagsmat.
-Det lukter godt. Hva er det? -Jeg må viske det til deg.
-Hva? -Hun så på meg og sa ...
Hva sa du? Så, så ...
Jeg hadde til og med noe godt til Hammond.
Jeg har skaffet noe spesielt til deg.
-Jeg vet jo at du liker Black Cock. -Å, ja!
-Så jeg har klart å få tak i ... -Du er en helt!
-Veldig bra! -Black Cock. En stiv en?
-Få den ned halsen! -Takk.
Bånnski.
I kveld kommer jeg til å sovne godt. Jeg er helt utslitt.
Dagen etter viste morgenlyset hvor lite vi hadde oppnådd.
Så før morgendisen var borte, var alle i full gang.
Ja ... når jeg sier "alle" ...
-God morgen, May. -God morgen.
-Har du tenkt å gjøre noe arbeid i dag? -Jeg har forklart det til jeg ble blå.
Offiserer arbeider ikke.
Dere!
May!
Hører du noe?
Jeg må på do! Dere, jeg har tenkt ...
Det viser seg at offiserer arbeider likevel!
-Da de slapp meg ut ... Arbeid, ja. -Mer enn nok.
... kom jeg fram til at vi trengte flere maskiner.
Jeg leide en gravemaskin til Hammond og fikk tak i noe som kunne ydmyke May.
James har nok kastet bort tiden med å ta med seg kranen hit.
Clarkson!
Å nei!
-Hva gjør du? -Den veltet, James!
Vent nå litt! Ser du hvor kranarmen landet?
Hadde jeg fortsatt stått der, ville du kappet av meg hodet!
Du drepte meg nesten! Kranvogner velter ikke av seg selv!
-Den gjorde det. -Hva mener du med at de ikke velter?
Kranen din er for liten. Jeg skaffet en som når lenger ut.
Er kranen min for liten? Er det dødsstraff for det?
Da James hadde roet seg, løste vi problemet -
- ved hjelp av Hammonds gravemaskin og Mays varebil.
Tre, to, én, løft!
Hammond ...
Oi. Ja ...
Med sterkere kabler fikk vi raskt rettet opp kranen min.
Utmerket. Tilbake til arbeidet.
Jeg bruker den som en diger hammer.
Dette dreier seg om presisjon.
Det lille insektet han har slept hit, er bare i veien.
-Bra, Hammond. -Vent nå litt ...
-Sånn, ja. -Hammond!
Kom, James. Bort med deg.
Skarpe ting! Selv om vi jobbet som et lag, -
- og broen begynte å ta form, lå vi langt etter James' tidsplan.
De blå pinnene viser hvor langt vi burde ha kommet.
De røde viser hvor langt vi har kommet. Altså ikke langt nok.
Verre enn fryktet.
Derfor jobbet alle tre til langt på natt.
-Er denne lang? -Ja. Så den skal ut til Hammond.
Stans der. Jeg har den.
Og selv om vi la oss fullstendig utslitt ...
... var det umulig å sovne for Jeremy og meg.
Clarkson!
Morsomt! Dere er så morsomme!
Vi ble enda morsommere.
-Er det den røde? -Jeg vet ikke.
-Det er én med en ring på. Og en løk ... -Er det denne?
Den nederste vrir ... Nei, den nederste ...!
Denne er det bølger på.
James, du faller ut av teltet! Du har falt uti!
Det er litt av en vekker!
-Unnskyld, James. -Bunnen av elven er full av bæsj!
Ja. Ikke drikk mer enn en halvliter.
Mens strømmen førte meg bort, så jeg at kranen ikke ville nå broenden.
Så da jeg kom tilbake, bygde vi en hjemmelagd rambukk ...
... plasserte den på en lekter ...
... og bare fortsatte å jobbe.
Å nei!
-Hold den igjen, James! -Få tak i den!
-Ta den! -Broen min!
-Redd den! -Pass opp!
Jeg har den! Hold fast!
Å nei! Nei, nei, nei!
Her er det dypt! Jeg drukner i bæsj!
-Dette er ... -Mann over bord!
-Hvordan i helsike skal vi ... -Håpløst!
-Forlat broen! -Det gjør jeg ikke! Jeg skal ***!
På land holdt vi et krisemøte.
-Det var nok en av disse som ga etter. -Pælene.
-Men hvorfor? -Strømmen.
Ville det hjelpe på konsentrasjonen om vi tok en støyt Hong Thong?
-Ja. -Eller Red Cock.
-Har du noe White Spirits? -Ja, det har jeg.
-Jeg skjønner det ikke ... -Det er nok at én pæl står feil.
Hvis vi bruker ...
Hva om vi bruker flere sånne sekker med ...
Det hjelper ikke hans kons... Hva om vi bruker flere sekker med stein?
Så vi beskytter bambuspælene mot strømmen.
Den White Spirits-en er faktisk white-spirit.
Til å rense malerkoster med.
Vi fortsatte byggingen. Og etter som dagene gikk, -
- nærmet broen seg bredden på motsatt side.
Sånn, ja!
Den gikk gjennom rampen!
-Hvem har lyst på en iskald øl? -Ja takk!
Men da vi passerte 2/3-punktet, måtte jeg kalle inn til enda et krisemøte.
Hva er det?
Vi trodde vi bygde en bro over Kwai, noe som er edelt.
Det gjør vi ikke. Navnet på den elven ...
Kok?
Top Gear bygger bro over elven Kok.
-Det er faktisk minneverdig. -Ja. Du bestiller ikke feil film på nettet.
Hvordan skal BBC annonsere det? Dere vet kanalverten før programmet ...
"I kveld: Jeremy, James og Richard bygger bro over elven Kok" ...
Vi flytter den ikke!
Nå hadde vi vært på byggeplassen i en evighet.
Vi ville så gjerne hjem at vi jobbet døgnet rundt.
-Har du den? -Ja. Den er tung!
Den er litt mer kompakt.
Jeg avskyr bambus, jeg avskyr bambus.
Etter kjøreturen gjennom Burma -
- har jeg fått stor respekt for langfart-lastebilsjåfører.
Men her og nå har jeg fått enda større respekt for krigsfangene.
Å ja!
For det skal sies at vi får mat om kvelden.
Og vi har verken dysenteri eller kolera.
-Og vi blir ikke slått hver dag. -Dette er vanskelig, hardt og varmt arbeid.
Men overhodet ingenting ...
-Dere husker det metallskuret ... -Ja.
En kar som het kaptein Drower, ødela leirkommandantens bord.
Han ble dømt til livstid under bakken. De begravde ham i et metallskur -
- der metalltaket sto ute sola.
Han var der i 76 døgn.
Han hadde en brukket arm. Og da de tok ham ut, hadde rottene spist foten hans.
Det er ikke til å tro!
Da sola gikk opp den 15. dagen, etter vårt livs aller hardeste arbeid, -
- sto broen klar.
Dette er et stolt øyeblikk. Men ...
Den er skeiv.
Du har rett. Den er høyere på den siden.
Vi bestemte oss for å overse at den var skeiv, og gikk direkte over til åpningen.
Tre, to, én. Jeg erklærer ...
... broen for åpnet!
-For et øyeblikk. -James May, du skal kjøre over først.
-Hvorfor skal jeg kjøre først? -Fordi jeg sa det.
-Det er sant. Det sa han. -Ja, ikke sant?
Greit. Lykkeelefant, lykkeugle. Buddha. Da kjører vi ...
Jeg kjører på broen over elven Kok!
Dette er virkelig det mest nervepirrende jeg har gjort.
-James, du er farlig ... -Han er langt til høyre!
Presisjon ... Hold deg rolig. Hold deg rolig.
Herregud! Den svaier!
-Som den sønderrives! -Jeg er over halvveis!
Jeg må bare ned her. Ned her! Da har jeg klart det! Vær så snill!
Jeg har kjørt over elven Kok på vår egen bro!
-Kom, da! -Kan du kjøre som nestemann?
Ja, jeg skal kjøre som nestemann.
Lastebilen din er tyngre enn min og gjør broen svakere.
Det tenkte ikke jeg på ...
Jeg har en policy: fart og gass. For etter mitt syn ... gjør fart deg lettere!
Nå ser jeg ikke broen! Da kjører vi.
Girskifte. Det aller første på broen over Kok.
Jeg har gitt på!
Han kommer for nær midten ...
For noen splintrende lyder!
Og jeg gjør den svakere for Hammond!
Ja! Kom igjen, sportslastebil!
Ja! Den mektige sportslastebilen har ødelagt døra!
Men den har kommet over, og den spretter for å feire!
Så var turen kommet for den tyngste lastebilen av dem alle.
Åååå ... Kjære Gud ...
Dette er en bro ... som vi har bygd!
Jeg vil jo at han skal falle i Kok.
Men gjør han det, kan vi ikke reise hjem.
For det sto "alle tre lastebilene".
Denne lastebilen skal veie 7,5 tonn.
Men jeg vet ikke om det omfatter alt ekstra som er bygd på!
Jeg hører at den knaser! Jeg kjenner at den beveger seg!
Å nei, hva er det som har skjedd? Å nei! Å nei!
Hva har jeg gjort?
-Han river denne siden også! -Gud!
Den mister bæreevne!
Den faller fra hverandre!
Ikke kjør for fort, Rich ... Bare kjør i ditt eget ... Hva var det?
Liste seg. Bare ... med lette skritt.
Bare list deg over. Sånn, ja. Sånn, ja.
Lette tanker ...
Denne veien ...
Litt denne veien! Litt denne veien!
-Denne veien! Du faller ned! -Du faller ned!
Akkurat ...
-Ja! -Hammond!
-Richard Hammond! -Jeg har aldri vært glad for å se deg i live!
-Du var så nær ved å falle nedi! -Vi klarte det!
-Unnskyld. -Kompis!
Vet du hvor nær du var å falle ned i midten på slutten?
-Et halvt dekk. -Halve dekket over kanten.
-Faktum er ... -Alle tre klarte det.
Lastebilene over elva. Her står vi.
1 900 km. Bygde en bro. Kjørte alle tre lastebilene over.
Det gikk. I motsetning til i den ordentlige filmen Broen over Kwai -
- er det ingen bombe her.
Men vi har en avslutning. Takk for følget. Jøss! For en reise.
-Jøss. -Gud, det var nære på.